Hva skjedde?
Han...
...traff en annen.
Leit å høre.
–Er du...? –Skilt?
Jeg tenkte å si "ok".
Ja visst.
Ja, jeg er nok det.
–Så dere er skilt? –Nesten.
Det er vanskelig å gjøre det fra Japan. Det innebærer masse skjemaer–
–og ting som må sendes til Texas.
Det føles nesten som en merkelig drøm.
Å være gift og Tokyo...
Unnskyld. Vil du virkelig høre dette?
Jeg vil høre det du vil fortelle meg.
–Jeg føler meg som en idiot. –Du er ingen idiot.
–Du er impulsiv. –Ja visst.
Jeg er også impulsiv. Akter du å bli i California?
Jeg vet ikke. Jeg må ut av dette hotellet.
Dusjen suger, og jeg vil bade. Jeg badet mye i Japan.
–Jeg elsker å bade. –Ja...
Ingen hint om dette spillet?
–Du må komme på det selv. –Men det er så vanskelig.
Det er det til du kommer på det. Så er det ikke vanskelig lenger.
–Hvem var det? –Hvem var hva?
–Kvinnen som Tom... –Jaha.
Det er...
Det er det beste. Jeg spurte aldri.
–Fortell meg noe. –Fortelle deg hva da?
Hva som helst. Hva har jeg gått glipp av?
–Bare snakk med meg. –Vet du at Clinton er president?
De elsker ham i Japan. Det er alle de osteburgerne.
Noe mer? Cowboys vant Super Bowl. Audrey Hepburn er død.
River Phoenix også. Noen gærninger prøvde å sprenge World Trade Center.
Man får være homse i det militære hvis man ikke sier noe.
–IBM har tapt fem milliarder. –Har de lett blant sofaputene?
Gordon gikk gjennom en helsefase og har en masse gymting i huset.
Han har en NordicTrack og noe som kalles ButtMaster.
Og jeg var med på en ting...
Jeg gikk av bilen ved Safeway og så en kvinne fekte med armene.
En bisverm angrep henne og stakk henne flere ganger.
Hun falt sammen.
Fra ingen steder dukket en isbil opp på parkeringsplassen–
–og den spilte melodien fra "Stikket".
Fyren hoppet ut og utførte hjerte–lunge–redning–
–mens bilen fortsatte å spille musikken–
–og den spilte også da ambulansen dukket opp.
Jeg kunne ikke tenke på noe annet i flere dager.
De prøvde å redde henne, og musikken var kanskje det siste hun fikk høre.
Cameron?
Cam?
Jeg fortsetter å snakke, for jeg tror du fortsatt er der.
Er du der fortsatt?
Jeg er her.
Hallo?
Hei! Jeg koker bare litt te.
Vil du vite hva du heter på hawaiisk?
–Ok. –Kamelonu.
–Det finnes en nettside som... –La du ikke på?
Jeg måtte fortelle deg mitt hawaiiske navn.
Det er bare Joe. Men med "I" istedenfor "J".
–Ioe? –Jeg tror at det uttales "Yo".
–Eller? –Jeg akter ikke å kalle deg for Yo.
Typisk ting å si for Kamelonu.
–San Jose er rart. –Det er større enn San Francisco.
Men det føles mindre. Jeg tror at jeg ser en vannpark.
Jeg har ikke akt i en vannsklie siden jeg var tolv.
Du kan ha vært på din siste vannsklie.
Jeg har tenkt å kjøpe en park og ake i skliene om natta.
–Vil du gjøre det når du blir stor? –Jeg har alltid vært stor.
Da var du den eneste ungen med mannlig hake.
Nei, det var en til, og vi kjempet til døden.
Hva synes du om Rover?
Rover?
De er smarte, fleksible og har bra gruppedynamikk.
–Hater ikke Elliot og Vera hverandre? –Det er fordi de er gift.
Da forstår jeg.
De kommer til å snakke dritt om deg på hjemveien hver kveld.
–Om meg? –Du får overta Rover.
Du fant dem og har vist hva du er god for i flere måneder. Du er klar.
La dem innlede utviklingen og finn en assistent til meg.
Du må jobbe dobbelt inntil vi har funnet en. Gratulerer.
–Nå pleier en å vise litt entusiasme. –Takk.
Hvem vinner i dag?
Haley Clark!
Jeg håper du har en god grunn til å ikke være på skolen.
–Så han er fra Philadelphia? –West Philly.
Men moren ble redd etter en krangel på banen–
–så hun sendte ham til L.A., der han har bodd siden.
Var krangelen virkelig så alvorlig at han måtte sendes vekk for alltid?
–Det var nok gjengrelatert. –Men han er ingen kongelighet?
"Fresh Prince" er navnet hans på gata.
Tv–program i Japan er merkelige. Det finnes en masse konkurranser–
–der de tvinger folk til å gjøre vanvittige ting.
Som å kle seg ut som banan og sendes inn til sultne aper.
De er livredde og løper omkring–
–mens publikum ser på og ler av dem.
–Jeg var med på tv en gang. –For IBM?
Nei, jeg var 11 år. Thanksgiving–paraden.
Jeg var pilegrim og hadde mammas brune strømpebukser–
–og jeg holdt på å falle av vogna. Kan du vente en stund?
–Hallo? –Hallo.
Jeg var også med på tv som liten. "Good Morning Dallas".
–Som problematisk tenåring? –Nei.
Jeg vant en skjønnhetskonkurranse.
Hva sa du?
Ja. "Lille frøken feilfri" 1970.
Mamma meldte meg på til en konkurranse etter at pappa døde.
Det skulle distrahere meg eller få oss til å komme nærmere hverandre.
–Og du vant? –Ikke den gangen.
Men hun fortsatte å melde meg på. Jeg sa at jeg hatet det.
–Men hun nektet å høre etter. –Var det så ille?
Åtteåringer som bleker tennene og blir bedømt etter utseendet? Ja.
–Så du bleket tennene? –Mor kunne en masse triks.
Hun brukte lim for å holde badedrakten på plass.
–Og hemoroidesalve. –Hemoroidesalve?
Jeg pleide å gråte før konkurransene. Jeg ville bare dra hjem–
–så jeg gråt og gråt og ble hoven i ansiktet.
Mamma fant ut at med hemoroidesalve rundt øynene så forsvant det.
Da kunne jeg se normal ut og gå ut på scenen og posere.
En fot fram, en fot bak, hånd under brystkassa og et tåpelig smil.
Og...så tapte jeg.
–Til du vant. –Ja. "Lille frøken feilfri" i 1970.
Jeg ble kvitt alle mine feil.
Vent litt.
Ms. Howe? Gavin Greene fra Atari prøver å ringe deg.
Takk.
Fins det noen "Fresh Princess of Bel Air"?
Er det dumt å skulke? Ja, men det er ikke det vi snakker om.
Jeg vet hvordan det er å ha et søsken som tar all oppmerksomheten.
Din onkel Henry var vanskelig, og jeg fløy bare under radaren.
Haley. Du må gjerne lette på trykket, men ikke på en dum måte.
Dette likner ikke deg. Du er smart, du er vår klippe.
–Skatt... –Beklager!
Det er ingen stor greie. Jeg er ikke engang sint.
Skatt... Shep, jeg er litt opptatt.
Har jeg gjort deg opprørt? Var det noe jeg sa?
–Hva er det? –Vi trenger deg.
–Jeg kommer snart. –Greit, greit. Vi greier det.
Det ordner seg sikkert.
Brukere kan ikke logge seg inn, og vår kundeservice blir nedringt.
Det er ikke Tsjernobyl ennå, men vi risikerer nedsmelting.
Er folk oppkoblet lenger med den faste prisen?
–Mange er pålogget hele dagen. –Kan du vente på kontoret?
–Mange har vært online i et døgn. –Spark dem ut, da.
Da må vi programmere det og få alle til å installere programvaren.
Vi trenger mer kapasitet. Ring Jon Volpi på MCI.
–Får ikke tak i ham. –Ring Alan, Dave eller Bobby, da.
Jeg har prøvd, men får ikke tak i noen på MCI.
–Hvor er Joe? –Han svarer ikke på telefonen.
Vi må fikse dette. AOL henger over oss.
Får ikke kundene det de trenger, så går de til noen andre.
–Vet du hvordan Excel fungerer? –Ja.
Kan du gjøre et kalkyleblad av dette?
Det er kjempeviktig.
Det finnes mynter i skuffen hvis du vil ha noe fra automaten.
Det er så ulikt Haley. Jeg trodde skolen forvekslet henne med Joanie.
Jeg vet ikke hva det er snakk om.
–Hun pleier ikke å gråte. –Det var voldsom gråt også.
Som når man ikke kan kjempe imot og nesten får kramper.
–Kanskje hun har mensen. –Nei, jeg vet hva mensgråt er.
Ja, du vet sikkert hva mensgråt er. Skal jeg snakke med henne?
Nei, jeg tar hånd om det.
Vel, lykke til.
Lørdag ettermiddag og blankt hav. Det var så utrolig vakkert.
Jeg tok en liten høneblund og begynte å drømme.
Jeg var en stor, flintskallet baby–
–som gled rundt på en sjøkus mage.
Da jeg våknet, kastet båten seg som et drita esel.
Stormen kom fra ingensteds, og jeg hadde en mørk mur mot kysten.
Jeg tenkte at nå var løpet kjørt og begynte å få panikk.
Jeg sendte et nødsignal, og da dukket disse glupingene opp.
Helt utrolig.
De har en spesiallaget GPS–mottaker på båten.
–Global Positioning System? –Nettopp.
Fred og Bill er ingeniører.
De tjente penger til AMD ved å produsere dyre saker billig.
Vi tok et par øl og begynte å snakke.
Hvorfor ikke gjøre noe ut av deres idé, så sånne som jeg kan kjøpe den?
–Gjør ikke Garmin det allerede? –De og Magellan har monopol.
Men deres produkter koster skjorta.
Vi vil senke prisene ved å få ned kostnadene.
Interessant. Og for en fascinerende teknologi.
Jeg skal undersøke saken. Fred. Bill. Hyggelig å møte dere.
–Det var en fornøyelse. –Takk.
Vi ses i lobbyen. Ok.
Vi ses om en stund.
Jaha... Ja vel...
Vær oppriktig. Jeg vil ikke få falske forhåpninger.
Vel... Det er spennende.
Hva er du ute etter, Bos? Vil du virkelig drive noe nystartet?
Jeg er bare ute etter en finnerlønn.
Jeg liker å føre folk sammen, og jeg liker karene...
Jeg er ute etter noe sånt som dette, og det finnes mange seilere som meg.
Jeg skal undersøke saken. Igjen, for en teknologi.
–Takk for at du tok deg tid. –Ja visst.
Du, jeg og Dianne burde spise middag snart.
Ja, det må vi gjøre.
Det må vi gjøre.
Ok... Her er det.
"David møtte dødens skikkelse. Et langt, skulderbredt hull i bakken."
"Dit man dras mens ansikter ovenfor trekker seg unna."
"Man prøver å nå dem med fastklemte armer mens jord dekker ens ansikt."
"Der ligger man for evig oppreist, blind og stum."
"Med tiden kommer ingen til å huske en, og ingen sier ens navn."
"Når jordlagene beveger seg så fingrene tøyes ut."
"Ens tenner gir en underjordisk grimase som ligner en krittstripe."
"Jorden snurrer videre, og solen brenner ut."
"Og et uforanderlig mørke hersker der det en gang fantes stjerner."
Men historien ender ikke der.
Guttens bestemor ber ham om å skyte duene på låven–
–så han begynner å tenke på døden og får en troskrise.
Han blir ikke beroliget, men omgis av ikke–troende.
Som en konspirasjon han nettopp har gjennomskuet.
Han må skyte duene og dreper alle sammen.
Og han plukker opp en due og synes at den er nydelig.
Og i det øyeblikket beslutter han–
–at ingen Gud ville gi så mye skjønn– het til en så verdiløs skapning–
–og ikke la ham leve for evig.
Og hans tro gjenopprettes.
–Er det det du tror? –Jeg vet ikke.
Jeg tror at jeg...
Jeg håper at det finnes noe mer.
Hva er det?
Jeg trodde ikke at du var en som trengte noe mer.
Greit. Hva tror du, da?
Tja... Jeg så et alter i Japan.
Innbyggerne river det til grunnen hvert tjuende år.
Og så bygger de det opp igjen, akkurat slik det var.
De har gjort det i 1300 år.
Ingenting i det er opprinnelig, men det ser helt likt ut som det første.
–Så vakkert. –Nei, jeg mener....
Jeg tror ikke de gjør det av åndelige grunner.
De gjør det for å bevare selve prosessen.
De gjør det, men ikke noe annet spiller noen rolle. Det tror jeg.
Jeg har prøvd å finne trøst i det i det siste.
–Og hvordan har det fungert? –Ikke så bra, men takk for omtanken.
Unnskyld. Det var urettferdig.
–Ja, det var det. –Jeg er 45 år.
Jeg har ingen familie og er ingen kilde for åndelig veiledning.
–Handler det om det? –Hva da?
Du sa at du ikke har noen familie. Du vil vel ikke ha noen?
–Faren min døde i vår. –Herregud... Jeg beklager.
Du vet hvordan det er.
Man begynner å tenke på alt mulig.
Da jeg var 15 år, ville jeg ikke få barn, på grunn av ham.
Han var så stor og skremmende.
Du vet vel at du også er det?
Han fikk meg til å føle meg liten. Som om jeg var et null.
Jeg ville ikke risikere å utsette et barn for det.
Og så døde han.
Så gikk jeg i begravelsen.
Og det var knapt noen andre der.
Da føltes han som den lille. Helt plutselig.
Og da ville du stifte familie?
Jeg innså at vi er forskjellige mennesker. Og...
At jeg kanskje hadde vært bedre.
–Tenker du på å få barn? –Ja.
Jeg tok det opp med Tom en dag.
Det var ikke engang gjennomtenkt. Jeg bare sa: "Vi stifter familie."
Dum ting å si om man ikke er klar for at den andre tar det på alvor.
Han lyste virkelig opp.
Jeg har aldri sett noen så lykkelig.
Så vi begynte å prøve.
Men det funket ikke.
Og jeg var lettet.
Jeg var lettet over at naturen selv tok avgjørelsen–
–som jeg var for feig til å ta selv.
Jeg innså at jeg gjorde det for ikke å skuffe ham igjen.
Unnskyld. Jeg burde ikke ha sagt det.
Vet du hva? Det er så godt å virkelig få snakke med deg.
Ja.
I like måte.
–Det tar tid å venne seg til. –"Aggek"? Hva er det?
Det høres ut som smertefull hikke.
–Det får meg til å tenke på slam. –Trip går meg virkelig på nervene.
Men Elias liker ham. Han er en stjerne.
Hvis du skal overta etter meg–
–må du være taktfull med det nye talentet.
Hva syntes du? Svar ærlig.
Det er et lovende område, men de er for sent ute.
Mange satser alt på GPS, og salgsmarkedet er vanskelig.
–Men jeg kan bestille en analyse. –Nei.
John bryr seg ikke om GPS. Han vil bare ha noe å gjøre.
"Aggek". Lyden man hører når man går på en liten øgle.
Vi kan vel fortsette å snakke dritt om Trip?
–Vi får komme tilbake til det. –Jeg vil ta tak i det.
Jeg foretrekker å ta tak i det når vi kommer tilbake til det.
Curtis.
Våre utviklere tar kundesamtaler, og vi har allerede hatt oppsigelser.
–Ring når du har et svar. –Si at du har snakket med MCI.
–Ja, det der var Barry Schnellham. –Hvem faen er Barry Schnellham?
Han er midlertidig sjef for firmaløsninger og feedback.
De lar det trekke i langdrag for så å tvinge på oss dyrere båndbredde.
Hva...?
Kundeservice har gått over ende igjen.
Barry Schnellman... Ring dem opp med en gang–
–og si til Schnellman at hvis ikke Jon Volpi ringer meg–
–drar jeg til MCI og slår trynet i neven på ham!
Han har det bra. CalNect lykkes bra, og ISP–sektoren vokser hele tiden.
–Men hvordan har han det? –Å... Tja...
Jeg tror han har det bra. Han snakker ikke så mye om det.
–Det lyder nifst. –Han er skikkelig glad.
Han var det til jeg fortalte om min nye idé.
Forestill deg nettsidenes nettside.
Et register som tar deg hvor du enn vil.
–Som Gule Sider? –Nei, det er mer enn det.
Vent litt.
Cameron. Telefonen din har vært opptatt hele dagen.
–Ja, beklager. –Har du et ledig øyeblikk?
Vi må snakke sammen.
Ingen på Atari går videre uten et perfekt kalibrert produkt.
Vi har besluttet å utsette lanseringen.
–Hvor lenge? –På ubestemt tid.
Vi trenger en pressemelding i kveld.
Cameron?
Hei... De tenker...
De har tenkt å utsette spillet mitt.
På ubestemt tid.
De vil ha en pressemelding, så jeg må legge på.
Jeg kan skrive den. La meg hjelpe deg.
På tide å henvende seg til den overkvalifiserte elefanten i rommet.
Vi ønsker vår nye partner velkommen. Colton Marshall Kisker III.
Vi var heldige som klarte å stjele deg fra Sequoia i fjor som et funn.
Skål!
Jeg har mye å si, men vil ikke ødelegge den gode champagnen.
Jeg føler meg beæret og ærbødig.
Og jeg er klar. Det er jeg.
Jeg er klar til å maksimere mine prosjekter, kultivere nye satsninger–
–som gir stor avkastning med flere kunder som vil skrive kontrakt.
Så takk skal dere ha.
Moroa er over. Tilbake til arbeidet.
SparqPlug Serie B har en rapport til de nysgjerrige.
Send rundt målene for PulseMD. Millennium blir en nedskrivning.
–Det får holde for nettprosjektene. –Nei.
Rover har omstrukturert programvaren og fortsetter utviklingen.
–Og du leder prosjektet? –Tanya Reese overtar.
Hun har en oppdatering på slutten av dagen.
Bare et kjapt forslag...
Rover kan omarbeide sin algoritme for å føre registre over hele nettet.
Lave risikoer og høy avkastning.
Nå er jeg pirkete, men er det klokt å utvikle flere nettlesere?
Rover utvikler ingen nettleser. De indekserer hele nettet.
Kan vi komme tilbake til å ta tak i lederskapet?
Var Tanya Reese assistenten din fram til i dag?
–Det er vi alle klar over. –Absolutt.
Jeg prøver bare å få et overblikk.
Er hun selv utvikler, eller har hun noen erfaring med sånt som dette?
Tanya har jobbet med meg i to år.
Hun har vært med på mange satsninger som har høstet fremgang.
Det var hun som oppdaget Rover til å begynne med.
Jeg tenker bare høyt her...
Siden nettet er uutforsket, trenger vi kanskje en konsulent utenfra?
–Tanya er fullt kapabel til å... –Joey Winchester vil nok ta det.
–Michael Hottendorf er ledig. –Cass Reinhardt ville lykkes bra.
Hvis det er det Rover trenger, så vet jeg om noen som passer perfekt.
Jeg tar en telefon og kommer tilbake.
Vi går videre. QwellX har ikke nådd kvartalsmålene.
–Livermore tar 2 % av trafikken. –Det er bare en dråpe i havet.
–Det er rene buss–stasjonen her. –Hva gjør du her, Bos?
Jeg ville bare stikke innom. Vi fikk ikke pratet på bursdagen din.
–Kom til kontoret. –Det virker som du trenger en pause.
Jenta mi? Får vi være alene en stund?
Frøken.
For en ung sekretær du har.
Er ikke ISP–bransjen lett som bare det? De har jo ild i baken.
–Vi har litt problemer i dag. –Jeg husker de dagene.
Da vet man at man lever. Eller hva, Gordon?
De blå karene var morsomme. De trommet...og var blå.
Du kommer litt ubeleilig. Kan vi ta et glass om noen dager?
Du... Gordon.
Jeg trenger å låne litt penger.
Diane og jeg tenkte å investere i et boligprosjekt, men hun trakk seg ut.
Så jeg la mine egne penger i det uten å si noe.
Jeg satset rubb og stubb.
Jeg har gjort dårlige investeringer gang på gang.
Nå har jeg vann over hodet og en avbetaling om en uke.
Hvorfor spør du ikke din kone?
Jeg må betale bidrag, og ungenes studielån skal betales.
Jeg solgte båten for å klare meg.
Har du solgt båten? Hvor mye ligger du etter?
18 000 for den første avbetalingen.
Bos... Hvorfor kommer du til meg?
Jeg kan betale dem igjen. Jeg har en GPS–greie som jeg jobber på.
Og så... Jeg har en masse greier på gang.
Jeg bare mangler litt gryn akkurat nå. Så jeg tenkte at du...
Du tenkte at siden jeg kunne engasjere Blue Man Group–
–så har jeg penger å velte meg i.
Bos... Jeg ville gitt deg pengene uten å blunke–
–men du bor med Diane, som jobber med ekskona og er rikere enn oss begge.
Jeg kan ikke havne midt imellom. Du må snakke med henne.
Det ville bety slutten for oss. Vi har det tøft hjemme.
Diane må være den rette for meg.
Jeg må jobbe og kan ikke...
Ok.
Det handler ikke bare om pengene.
Du vet ikke hvordan det er å være pensjonert. Du er bare 40.
Du har en masse nye greier på gang. Jeg er 65.
Dette kan ikke være min siste greie.
Du må spørre henne, Bos.
Haley!
Kom hit.
Hva er dette?
Jeg tok en pause og jobbet på den. Jeg fortsetter å se etter nettsider.
Ingen fare. Dette bildet er suverent.
Det er Haleys komet, og jeg heter jo Haley. Er det teit?
Nei, det er ikke teit i det hele tatt.
–Liker du Richard Pryor? –Ja, han er best.
Jeg visste ikke at du kunne gjøre sånt som dette.
Markeringsspråk er ganske enkelt. Det er ikke akkurat C++.
–Ponnien er en rosa cowboy. –Det er en miniatyrhest.
Mye stiligere.
–Jon Volpi ringer. –Greit, Shep.
Dette er rått. Rått. Dette er...rått.
–Er du klar? –Ja, vær så god.
"Et så stort spill kan ikke stresses fram."
"Ataris og mitt samarbeid kommer til å gi"–
–"en altoppslukende spillopplevelse som spillerne fortjener."
"Jeg setter pris på Ataris interesse og ser frem til fortsatt samarbeid."
"Så jeg har ingen lyst til å skalpere Gavin Green, grave ut hjernen hans"–
–"og skite i hans tomme hodeskalle."
Ja! Jeg syns vi skal sende det.
Bortsett fra den siste delen.
Jeg vet det er vanskelig å fordøye, men du er flink til det du gjør.
Ikke la den drittsekken ta fra deg det. Han er en parasitt, du skaper.
Du skaper noe ut av intet, og jeg har alltid beundret deg for det.
–Det passer dårlig, men jeg må pisse. –Herregud, jeg også.
Vi forstår, Jon, men våre hovedlinjer er overbelastet. Ifølge kontrakten...
Vi følger kontrakten, men det står ikke noe spesifikt om ekspansjoner.
Shep Gramaticus her. Er det snakk om penger, kan vi snakke om det.
Båndbredden på markedet er begrenset, så vi har ikke så det blir til overs.
–Vi går med på en prisendring. –Svar ærlig. Hva koster det?
Dere skjønner ikke. Det finnes ikke mer båndbredde til dere. Noensinne.
Trenger dere noe annet, kan dere snakke med Barry Schnellham.
–Er vi en leverandør uten båndbredde? –Kundene forlater oss allerede.
–Får de gjøre sånn? –Hvorfor fryser de oss ut?
De akter å bli leverandør selv.
Vi må gå til sak. De får ikke velge og vrake sånn.
–Er dette å drikke alene? –Ja, faktisk.
Ser du den? Månen.
Se ut gjennom vinduet.
Nei. Jeg tror at åsen skygger for den.
Så synd. Den er så vakker herfra.
Du gikk glipp av månen.
Nå vel.
Sørøst–Asia i dag. Ananas, sitrongress og mynte.
Vent litt, Tanya.
Det er gjort en liten endring...
Helt alvorlig. Ut av campingvognen og rett gjennom skogen.
I bare messingen, og spilte banjo. Jeg tuller ikke. Det er helt sant.
Hei, Tanya! Jeg bare lærer å kjenne disse treigingene her.
Godt å se deg, John. Skal vi sette i gang?
Her er våre kortsiktige mål. De går så klart an å omformulere.
Vi vil ha et produkt å levere innen et par uker.
Vet du hva du vil ha?
Tekst: May–Hilde Hoelstad www.sdimedia.com